Jumalan luokse on yhtä monta tietä...
kuin maailmassa on sieluja.
Bab'Aziz!
Mikä myrsky!
Hukkasin laukkuni, menen takaisin hakemaan sitä.
Älä suotta, Ishtar,
jopa dyynit ovat liikkuneet.
Minulla on joka tapauksessa kaikki tarpeellinen.
Mennään.
En halua enää mennä sinne.
Tule nyt.
Haluan mennä takaisin.
Mennään takaisin.
Mennään.
Bab'Aziz, etkö menisi kuitenkin kokoukseen?
Minä menen, pikku enkelini. Minä menen.
Menetkö aivan yksin?
Löydän kyllä tien.
Mutta voit eksyä!
Se jolla on usko...
ei koskaan eksy, pikku enkelini.
Se jolla on rauha ei eksy tieltä.
Mutta missä kokous on?
En tiedä, enkelini.
Tietävätkö muut?
Ei, eivät hekään tiedä.
Kuinka voit mennä kokoukseen
tietämättä missä se on?
On vain käveltävä, vain käveltävä.
Ne jotka on kutsuttu löytävät tiensä.
En halua mennä sinne.
Vien sinut tielle.
Sitten voit ottaa linja-auton kotiin.
Pelkäätkö myrskyä?
En, se johtuu Boudourista.
Sinä siis haluat jättää isoisäsi.
kilpikonnan takia...
Millainen pojantytär minulla onkaan!
Oletko nälkäinen?
Kun pysähdymme tauolle saat kaksi taatelia.
Minä haluan ne nyt!
Tästä saat yhden... ja tästä toisen.
Mennään.
Joku makaa tuolla!
Sitä parempi! Minä pyydän häntä
tulemaan sinulle seuraksi.
Anteeksi, herra...
Luuletko että voit karata minulta
piileksimällä aavikolla?
Sinä et saavuta mitään tuolla tavalla!
Mitä olette tehneet veljelleni?
Olen pahoillani. Olen pahoillani.
Etsin punatukkaista dervishiä.
Tuolla pelillä et pääse kotiin!
Seis!
Jos näen sinut vielä, niin hakkaan sinut!
Ishtar! Ishtar! Tule takaisin!
On pian yö.
Meidän on kerättävä puita nuotioon.
Irtoa! Irtoa!
Tässä kaikki mitä löysin, Bab'Aziz.
Tämä on pojantyttäreni, Ishtar.
Ymmärtääkö hän sinua, Bab'Aziz?
Hän on tuntenut minut jo kauan...
Bab'Aziz, minua paleltaa.
Anna puita, minä teen tulen.
Tässä, Bab'Aziz.
Kun puhuu, on vähemmän kylmä.
Haluatko että kerron sinulle tarinan?
Gasellitarina, Bab'Aziz.
Olipa kerran, kauan sitten,
monta kuunkiertoa ennen meidän aikaamme,
tällaisella aavikolla...
Nyt on sinun aikasi yrittää, prinssini.
Se on vielä vähän karvas.
Voi Jumala!
Jotain kauheaa on varmaan tapahtunut prinssillemme!
Bab'Aziz, leipä on valmis.
Se palaa.
Odota! Se on liian kuuma.
Niin, mitä tapahtui prinssille?
- Onko kukaan nähnyt prinssiä? - Ei.
- Entä sinä? - En.
- Oletko nähnyt prinssiä? - En.
- Onko kukaan teistä nähnyt prinssiä? - Ei.
Olen varma että hän on eksynyt.
Prinssi on kadonnut!
Ishtar, kuunteletko sinä?
Minä kuuntelen, Bab'Aziz.
Eräänä päivänä, ratsastaja saapui kaupunkiin...
Me löysimme prinssin,
mutta hän ei ollut entisensä.
Mitä tapahtui?
En tiedä.
Ei kai kuitenkaan ole vahingoittunut?
Ei nähtävästi.
Lopeta arvuuttelu!
Tule itse katsomaan.
Luuletko että hän tutkiskelee
kuvajaistaan veden pohjasta.
Ehkei se ole hänen kuvajaisensa.
Vain ne jotka eivät ole rakastuneita
näkevät oman kuvajaisensa.
Mitä hän siinä tapauksessa näkee?
Hän tarkastelee sieluaan.
Älä herätä häntä,
se saattaa lähteä lentoon.
Menkää pois, kaikki te.
Älä häiritse häntä.
Minun on pysyttävä yksin ja vartioitava häntä.
Ishtar...
Seis! Odottakaa minua! Odottakaa minua!
Bab'Aziz, luulin että lähdit ilman minua!
Minä myös. Luulin että lähdit
ilman minua, pikku enkelini.
Ettekö kuullut linja-autoa? Se herätti minut.
Olin rukoilemassa.
Ishtar, näyttää ettemme ole yksin.
Oletteko menossa kokoukseen?
Kyllä, olemme menossa.
Luulin ettet tulisi minun kanssani?
Haluan nyt, koska haluan tietää
kuinka tarina prinssistä jatkuu.
Se vie kauan,
mutta tie on pitkä, pikku enkelini.
Missä kokoontuminen tapahtuu?
En tiedä, ei edes Isoisä tiedä sitä!
Sitä paitsi, ei kenenkään tarvitse tietää.
Entä kuinka sinä pääset sinne?
Riittää että kävelen, vain kävelen...
Entä jos eksymme?
Se jolla on usko, ei koskaan eksy.
Jokainen käyttää ainutlaatuista lahjaansa
löytääkseen tiensä.
Sinun tapauksessa, se on äänesi.
Laula, poikani,
ja tie näytetään sinulle.
Oi päivä, nouse! Atomit tanssivat...
Sielut tanssivat, voittavat hurmoksella.
Minä kuiskaan korvaasi minne tanssinsa heidät johdattaa.
Mikä on dervishi?
Ovatko he kaikki yhtä vanhoja kuin sinä?
Eivät, dervishejä on kaiken ikäisiä,
naisia ja miehiä.
Onko lapsiakin?
Kyllä.
He kokoontuvat joka 30. vuosi.
ja juhlat jatkuvat monta päivää ja yötä.
Niin että säästä henkeäsi kävelyssä,
tulet tarvitsemaan sitä, pikku enkeli.
Bab'Aziz, hän seuraa meitä edelleen!
Minä tiedän, pikku enkeli, minä tiedän.
Bab'Aziz, kiirehdi! Siinä he ovat! Olemme perillä!
He ovat dervishejä,
mutta me emme ole saapuneet vielä.
Bab'Aziz, minä nielaisin hieman hiekkaa.
Sinä kannat enkelin merkkiä.
Mikä on enkelin merkki, Bab'Aziz?
Vauvat äitiensä kohdussa
tuntevat kaikki salaisuudet maailmassa.
Mutta juuri ennen syntymäänsä
tulee enkeli ja panee sormensa heidän suuhunsa
niin että he unohtavat kaiken.
Kuin muistona tiedostaan,
joillain heistä, kuten sinulla,
on merkki leuassaan.
Se on enkelin merkki.
Mutta sitten, muistammeko me jonain päivänä
kaiken mitä tiesimme?
Kuka tietää? Ehkä.
Niin paljon dervishejä! Olemmeko perillä?
Emme, pikku enkeli. Emme vielä.
Minä haen meille vähän syötävää.
Lisää!
Lisää! Vanhat lasketaan kahdeksi.
Jos olet vielä nälkäinen voit tulla takaisin.
Ole hyvä, Bab'Aziz.
Ishtar, miksi sinä syöt niin nopeasti?
Jotta voit kertoa prinssin tarinan loppuun.
Prinssi oli edelleen toivoton.
Hän vain tuijotti veteen.
Kaikki olivat lähteneet, jopa majoitusmestari.
Vain vanha dervishi pysyi, vartioiden häntä
monta päivää ja yötä.
Apua! Apua! Mies hyppäsi kaivoon!
Minä menen katsomaan!
Odota, Ishtar!
Suojelkoon Jumala meitä!
Takaisin! Takaisin!
Hän on elossa! Siirtykää syrjään!
Mikä on nimesi, poikani?
Osman.
Miksi sinä hyppäsit kaivoon?
Etsin palatsiani. Se on kaivonpohjassa.
Haluan palatsini.
Hullu raukka. Hän on aivan sekaisin!
Älä nyt, haluatko kuolla?
Kerro minulle tarinasi, poikani.
Se helpottaa sydäntäsi.
Ensimmäisellä kerralla kun putosin kaivoon,
löysin itseni palatsistani. Mutta missä on palatsini nyt?
Tällä kertaa minä menen.
Jätän sinut aavikollesi ja pölyysi.
Isäni, minä jätän sinut.
Isäni kuoleman jälkeen minusta tuli hiekan kantaja,
kuten hänkin oli.
Paras asiakkaani oli kirjuri.
Hänen kotonaan tapasin hänen oppilaansa Husseinin.
ainoan ystäväni.
Halusin lähteä maasta,
ja halusin että hän tulee mukaani.
Mutta hän ei tahtonut lähteä.
Jokin pidätteli häntä.
Salaisuus...
Mestari, toin teille hieman hiekkaa.
Tämä hiekka on silkinpehmeää.
Olen tuonut sen kaukaa sinulle,
mutta tämä on viimeinen kerta.
Aion lähteä.
Miksi, Osman?
Se on ollut esi-isiesi ammatti.
Aivan. Minä en tahdo jättää sitä kenellekään perinnöksi.
Ota tämä kirje.
Tiedät kenelle se on.
Älä unohda. Minä luotan sinuun.
Onpa suurenmoista!
Autatko sinä minua?
Aiot siis lähteä? - Kyllä.
Tule mukaani!
Se on mahdotonta.
Minulla ei ole tarpeeksi rahaa, ei edes moottoripyörälläni.
Myy se, ja tule sitten kanssani moskeijaan.
Pyyhi sielullasi, rakastettusi oven edusta.
Vain siten sinusta tulee hänen rakastettunsa.
Pyyhi sielullasi, rakastettusi oven edusta.
Vain siten sinusta tulee
hänen rakastettunsa
Onnellinen on se aika
kun nuo kaksi liittyvät yhteen.
Sinä ja minä,
kaksi selvästi erilaista,
joilla on yksi sielu,
sinä ja minä.
Hussein!
Pyyhi sielullasi, rakastettusi oven edusta.
Vain siten sinusta tulee hänen rakastettunsa.
Perhoset! Perhoset!
Mihin me olemme menossa?
Sinä sanoit ettei sinulla ole tarpeeksi rahaa.
- Oletko päättänyt? - Kyllä.
- Oletko aivan varma? - Olen.
Oletko varma että siellä on parempi?
Olen. Minä menen jonnekin missä ei ole hiekkaa.
- Haluatko ostaa tämän kellon? - En, en osta.
Nukutko?
Ota se.
Salakuljettajasi antaa varmasti siitä enemmän.
- Eikö hän ostanut sitä? - Ei.
Sinulla on vielä pitkä matka.
Etkö ymmärrä vaaraa joka minua uhkaa
saadakseni sinut rajan yli?
Minä vaarannan oman henkeni.
Se on kaikki mitä minulla on.
Se on sinun ongelmasi.
Aion lähteä tänä yönä.
Sinä voit odottaa seuraavaan matkaan asti.
Hyvä on. Nähdään tänä yönä.
Tekopyhä!
Tulen hakemaan sinua moskeijasta,
ja löydän sinut viinituvasta!
Puhutko minulle?
Mistä sinä puhut?
Moskeijassako?
En ole eläessäni käynyt moskeijassa!
- En ymmärrä sinua enää. - Mitä?
Jätän sinut viinitupaan ja löydän sinut moskeijasta.
Minutko? Viinituvassa? Oletko humalassa?
Vannon että näin sinut!
Ymmärrän. Olet varmaan
sekoittanut minut veljeeni Hassaniin.
Olemme kaksoset, mutta yhtä erilaiset
kuin peilin kaksi puolta.
Jatka tarinaasi.
Minun olisi pitänyt lähteä välittömästi. Tiesin sen...
Lähditkö vai etkö?
Ensiksikin, oli se kirje kirjurilta.
Hyvää päivää. Minulla on kirje kirjurilta.
Tule sisään.
Juo. Sinä olet varmaan janoinen.
Istu alas.
Istu tähän.
Lue se minulle.
"Syleilen häntä
ja silti ikävöin häntä."
"Kuinka voisimme olla lähempänä kuin syleilyssä?"
"Suutelen hänen huuliaan rauhoittaakseni ikävääni.
Mutta jano josta kärsin vain kasvaa..."
Mieheni!
Raukka oli paholaisen leikkikalu.
Ei. Jumala antaa hänelle
paratiisin esimakua.
Paratiisi on katsojan silmässä...
Kun putosin kaivoon,
löysin itseni palatsista
joka oli täynnä kauniita neitoja.
He rakastivat kaikki minua.
Mutta minä rakastin vain Zahraa
ja halusin karata hänen kanssaan.
Tule kanssani.
Katso.
Tuolla kaukana on tuli.
Katso, he ovat siellä! Sen on oltava leiri.
Mene katsomaan, ja tule sitten takaisin hakemaan minut.
Jätin palatsin. Ja juoksin ja juoksin...
Mutta aavikolla
ei ollut mitään muuta kuin palava palmupuu.
Käännyin ympäri,
eikä palatsia enää ollut, ei myöskään Zahraa.
Ennen tänne tuloani,
vaeltelin ympäriinsä etsimässä palatsia.
Poikani, älä tyydy vesitilkkaan.
Sinun on heittäydyttävä Hänen virtaansa.
Jatka matkaasi meidän kanssamme.
Hän on hullu, hän on yksinkertaisesti kaistapää!
Kuka on hullu?
Hullu ei ole aina se jota luulemme hulluksi.
Mitäpä jos hän todella näki palatsin?
Se on ihme, veljeni! Ihme!
Onko se siis totta? Tiedätkö palatsini?
Tule kanssamme kokoukseen.
Ehkä löydät palatsisi.
Bab'Aziz! Ei tämä ole se tie!
Tunnetko sinä tien, pikku enkelini?
Mutta kaikki muut menevät toista tietä!
Jokaisella on oma tiensä, Ishtar.
Bab'Aziz, me olemme eksyneet.
Minä tiedän, pikku enkelini.
Onko se vieläkin kaukana?
Ei se nyt enää ole kovin kaukana.
Onko totta että he tulevat kaikkialta?
Kyllä, kaikkialta.
Kauempaa kuin mekin?
Paljon kauempaa.
Jotkut ylittävät vuoria,
toiset ylittävät meren.
- Ja me ylitimme aavikon. - Niin, me ylitimme aavikon.
Säästä hengitystäsi kävelemiseen,
sinä tarvitsen sitä, pikku enkeli.
Pyyhi sielullasi, rakastettusi oven edusta.
Vain siten sinusta tulee hänen rakastettunsa...
Oletteko eksynyt, isoisä?
Ei. Olen hukannut lapsenlapseni.
Hänen nimensä on Ishtar.
Ole hyvä ja seuraa hänen jälkiään,
ehkä hän vaipui uneen.
Älä huolehdi, minä löydän hänet kyllä.
Olit onnekas kun törmäsit minuun
Jumala lähetti minut pelastamaan sinut.
Jalkani olivat turvoksissa,
enkä voinut kävellä enää,
Mutta mitä sinä teet täällä?
Haluan kostaa eräälle dervishille,
Punatukkaiselle dervishille.
Mitä hän teki sinulle?
Hän tappoi veljeni.
Ja sinä luulet että löydät hänet keskeltä aavikkoa?
Hän saapuu varmasti kokoukseen, kaikkien näiden hullujen luo.
Maksaisin paljon hänen päänahastaan.
Varas!
Anna minulle edes vaatteeni takaisin!
Kyllä minä vielä sinut saan!
Varas!
Anna minulle takaisin edes kenkäni!
Paskapää!
Sielut tanssivat, voita hurmoksella.
Kuiskaan korvaasi minne tanssi on heitä viemässä...
Älä huolehdi, isoisä.
Hän on täällä. Hän on selässäni.
Hänellä on kuumetta. Menkäämme takaisin moskeijaan. Pian!
Hän on tulikuuma. Mene hakemaan vähän vettä.
Hänellä on kuumetta.
Anna minä teen sen.
Älä lopeta puhumasta hänelle.
Hän on lapsi. Mitä minä voin hänelle kertoa?
Ishtar on lapsi, mutta hänen sielunsa on vanha.
Kerro hänelle viime matkastasi. Hän rakastaa sitä.
Lähdin pitkälle matkalle
osallistuakseni kansainväliseen kilpailuun.
Eräänä iltana, jotkut kilpailijat ottivat minut mukaan runopiiriin,
koska olin juuri voittanut...
Olin juuri voittanut
pääpalkinnon Psalmien Laulannassa.
Gazelle, jonka kasvot täysikuu muovailee:
Aika on varoittanut meitä tavoittelemasta koskaan häntä.
Oi, kuinka monta kirjettä me hänelle lähetimme,
Joiden tarkoitusta hän ei voinut vastustaa.
Se minkä me salasimme
On paljon enemmän kuin mikä oli kirjoitettu.
Suuri meri, ikävän muisto,
Loimuava ja palava tuli
Uusi päivä joka on vastakohta
Menneet rakkaudet jotka vaipuvat mereen
Oi, maani, Idän ihme,
Missä ruokani oli puhdasta iloa,
Ja juomani, jalouden ja ylpeyden maitoa,
Oi, maa, suojana jumalattomia ja vihollisia vastaan
Mutta kuka lohduttaa minua sietämättömässä maanpaossani?
Entä koska tulen seuraamaan sieluni ikävää?
Oi päivä, nouse! Atomit tanssivat.
Hänelle kiitos maailmankaikkeuden tanssista.
Sielut tanssivat, voittavat hurmoksella.
Minä kuiskaan korvaasi
minne tanssinsa heidät johdattaa...
Kaikki atomit ilmassa, aavikolla
Tiedäthän, näyttävät mielettömiltä.
Joka ikinen atomi, iloinen tai surullinen,
Iloitsee auringosta,
josta ei voida mitään sanoa.
He menivät kaikki.
Vain hän ja minä jäimme, kahden kesken.
Tämän runon kirjoitti isäni.
Oi päivä, nouse!
Atomit tanssivat.
Sielut tanssivat, voittavat hurmoksella.
Minä kuiskaan korvaasi
minne tanssinsa heidät johdattaa...
Isäni on jossain täällä valtavassa maailmassa,
kuten kaikki muutkin Sufit.
Olen odottanut häntä niin kauan.
Sinun äänesi oli viesti häneltä.
Se oli huuto, jopa kutsu.
Minun on ehdottomasti löydettävä isäni.
Otan passisi ja vaatteesi
ja lähden etsimään häntä.
Hyvästi. Noor.
Hän lensi pois.
Missä hän on nyt?
Kuuletko minua?
Oletko rakastunut?
Voitko paremmin, Ishtar?
Olen kunnossa taas, isoisä.
Bab'Aziz, kuulin kissan.
Niin minäkin.
Päästä minut alas! Se on varmaan eksynyt.
Ei, ei se ole eksynyt.
Se on Noorin kissa.
Otin sen mukaani.
Haluan nähdä sen!
Se on surullinen.
Mitä Noorista tuli?
Olen varma että hän lähti hakemaan isäänsä.
Miksi hän leikkasi hiuksensa?
Olitko nukkuvinasi, Ishtar?
Vähän...
Kyllä, hän otti silmälasini...
passini ja vaatteeni.
Miksi?
Tuolla noin, nainen ei voi matkustaa yksin.
Hän tekeytyy sinuksi!
Missä hän on nyt?
Toivon todellakin että tietäisin...
Lähdetään!
Haluaisitko tavata hänet uudestaan?
Bab'Aziz, anna hänen tulla mukaamme kokoukseen!
Hän on jo kanssamme, pikku enkeli.
Mutta hän ei ole dervishi, Bab'Aziz.
Kuka tietää...
Jokaisella tässä suuressa maailmassa
on tehtävänsä täytettävänään.
Mikään muu ei ole niin tärkeää,
kunhan et vain unohda sitä.
Mutta jos muistat kaiken
paitsi sen,
on kuin et tietäisi mitään.
Veljeni...
Mitä sinä teit veljelleni?
Minä täytin hänen toiveensa.
Maailman ihmiset ovat kuin ne kolme perhosta
kynttilän liekin edessä.
Ensimmäinen meni lähemmäs ja sanoi:
Minä tunnen rakkauden.
Toinen kosketti liekkiä
kevyesti siivellään ja sanoi:
Minä tunnen kuinka rakkaus voi polttaa.
Kolmas heittäytyi liekin sydämeen
ja menehtyi.
Ainoastaan hän tiesi mitä tosi rakkaus on.
Sinä tapoit veljen jota rakastin niin kovasti.
Anna minun kuolla!
Myönnä itsellesi että rakastin häntä jopa vielä enemmän.
Minä täytin hänen toiveensa.
Etkö tee tätä minulle?
Onko minun haettava joku toinen?
Et voi pyytää minua tekemään mitään tällaista.
En voi.
On aika.
On ilon aika.
Kun me kaksi olemme yhtä.
Sinä ja minä.
Kaksi erillistä muotoa,
Mutta vain yksi ainut sielu,
Sinä ja minä.
Unohtavaiset sinä ja minä,
Iloiten samasta ilosta.
Rauhalliset ja vapaat tyhjistä puheista,
Sinä ja minä.
Bab'Aziz, djinnejä... djinnejä!
Älä säikähdä, ne ovat ystäviäni.
Ole varovainen, Bab'Aziz. Täällä on monta kuoppaa.
Eivät ne ole kuoppia,
ne ovat hautoja.
Mutta ne ovat tyhjiä, Bab'Aziz.
He odottavat aikansa täyttyvän.
Kuinka kylmä!
Tule lämmittelemään, enkelini.
Koska me tulemme perille?
Me olemme perillä.
Mutta sinä menet kokoukseen Zaïdin kanssa.
En. En mene ilman sinua, Bab'Aziz.
Mene Zaïdin kanssa ja auta häntä löytämään Noor.
Mutta sinä et kertonut loppuun tarinaa prinssistä.
Hän jäi sinne pitkäksi aikaa
tuijottaen veteen.
Lopulta, hänen kansansa unohti hänet.
Vain dervishi vartioi häntä
ja toisinaan gaselli tuli myös.
Prinssi mietiskeli sieluaan niin paljon
että hän hylkäsi näkyvän maailman
näkymättömän hyväksi.
Tuliko siis prinssistä dervishi?
Ishtar, sinä alat nähdä
sydämesi silmillä.
Kun prinssi heräsi jälleen,
hän löysi vanhan dervishin vaatteet
hiekalta.
Minulla on sinulle jotain, Ishtar.
Missä tahansa olenkin,
minä vartioin sinua, Ishtar.
Muistatko mikä tämä on?
Enkelin merkki, Bab'Aziz.
Minun aikani on tullut
löytää mitä olen kadottanut.
Kuuntele, Ishtar.
Siellä on kokous. Mene Zaidin kanssa.
Älä unohda muistuttaa häntä
että hänen on laulettava siellä.
Tule kanssani.
Me emme tulleet tanssimaan, Ishtar.
Tule, mennään etsimään Noor.
Tee mitä Bab'Aziz käski: Laula!
Noor!
Hassan...
Olen odottanut sinua.
Oletko odottanut minua?
Todistaaksesi kuolemani.
Miksi minä?
Pelkään niin kuolemaa...
Aivan.
Jos lapselle joka on pimeässä
äitinsä kohdussa sanottaisiin:
"Tuolla ulkona maailmassa on valo,
korkeita vuoria,
valtavia meriä,
aaltoilevia tasankoja,
kauniita kukkivia puutarhoja,
puroja,
taivas täynnä tähtiä
ja häikäisevä aurinko...
Ja sinä, kohdattuasi kaikki nämä ihmeet,
pysyttelet tässä pimeydessä..."
Tuo syntymätön lapsi,
tietämättä mitään näistä ihmeistä,
ei uskoisi mitään siitä.
Kuten myös me, kohdatessamme kuoleman.
Siksi olemme peloissamme.
Mutta ei kuolemassa voi olla valoa,
koska se on kaiken loppu.
Kuinka kuolema voi olla loppu jollekin
jolla ei ole alkua?
Hassan, poikani,
älä sure hääyönäni.
Hääyönäsi?
Kyllä. Vihkiytymiseni ikuisuuden kanssa.
Aika on tullut.
Jätä minut nyt yksin.
Tule takaisin ja peitä ruumiini hiekalla.